Körkort och registreringsbevis, tack. Vad sysslar ni med?
-Jag kör. -Inte den tonen, tack.
-Vi har letat efter er. -Det måste ha skett ett misstag.
Ni visste att vi skulle få tag i er till slut.
Jag hittar inte bakpulvret så tandkräm får duga.
På min arm?
-Redan tillbaka? -Vi fick hoppa över lunch.
-Hej, Sherry. -Jag blev stucken.
Åh, hjärtat!
Vid Lymans fruktträdgård. Det är mycket bin där.
-Pappa satte tandkräm på sticket. -Du är inte allergisk, som tur är.
Jag är väldigt allergisk.
-Jag har en timme på mig. Lunch? -Nej, hon borde nog vila lite.
Vi ses på torsdag, tuffing. Då går vi till Friendly's.
Då sticker jag.
Gå in och vila, hjärtat.
Varje gång Bill har ungarna händer nåt hemskt.
Jag lagar lunch, kör henne till skolan och läser varje kväll.
Men dagarna med honom är det enda hon pratar om.
-Jag beundrar dig. -Försöker du få mig att laga lunch?
Jag vet inte om jag skulle klara att inte tala illa om honom inför henne.
Man tänker på sitt barn och försöker glömma allt.
Och förutsätter att ens vänner inte påminner en hela tiden.
Förlåt, det var inte det jag försökte säga.
Jag vet.
Vill du ha några?
Vad hände med landhockeyn?
Jag kan inte jobba med årsboken samtidigt.
-Jag har ju köpt all utrustning. -Jag ska sälja allt.
-Vet du hur mycket Madrid kostar? -Jag vill åka till Spanien.
-Jag vill också åka till Spanien. -Är det intressantare än Wyoming?
Wyoming har ju en kalv med två huvuden.
-Vart ska du härnäst? -Jag är i Kansas nu.
Jag ska köra väg 35 och sen svänga av till väg 40.
Sen väg 89 till Grand Canyon.
Det känns som jag sitter bredvid.
-Har det blivit kallt än? -Lite. Du behöver inte skynda hem.
Jag vill prata med dina bröder också. Jag ringer nästa vecka.
Sälj utrustningen. Du har ingen koll på pengar.
-Jag ska. Hej då. -Hej då, hjärtat.
-Har ni gått vilse? -Nej, jag är elev här.
Vi ses.
Ge henne lite utrymme!
-Är ni skadad? -Bara min stolthet. Nya skor.
Jag måste hämta mig ett ögonblick.
-Duck! Hur står det till? -Frisk som en nötkärna.
-Våning 28? Bland höjdarna. -Det har du inte med att göra.
Var inte blygsam. Du hjälper dem med en ersättare för Don.
Jag har gjort det förr.
Är det sant att han lämnade kvar ett par miljoner?
-Trevligt att se dig. -Får jag fråga dig en sak?
-God morgon, John. - Norm. -Är du redan kung här?
De har varit väldigt gästvänliga. Jag tog ju Burger Chef hit.
När Joan försvann räddade jag Avon. Nu viskas det om Coca-Cola.
Du behöver inte imponera på mig.
-Vad vill du? -Inte här.
Vi är strax klara, Sarah.
Du kan inte vara här! Då tror alla att jag är ute efter ett jobb.
Får jag?
-De ska alltid tro att du är missnöjd. -Fel!
Gå ut och säg att du stapplade in på fel kontor. Då tror de dig.
Det här handlar inte om dig.
Jag försöker få ett privat flygbolag att låta mig sköta anställningarna.
Jag vill att du rekommenderar en intern marknadsföringschef.
-Och jag ska hitta honom åt dem. -För att du är bäst?
-Ja, sen kan du lovprisa McCann. -Jag behöver inte tjuvjaga.
Jag hjälpte dig gratis med den där fusionen och sen svek du Peggy.
-Det är så här jag försörjer mig. -Du har fått betalt.
Du hade velat ha det här om det inte hade gått. Learjet är privat lyxflyg.
Pete, jag behöver bara fylla tjänsten så klarar jag mig genom vintern.
-För gamla goda tiders skull? -Okej. Vem är han?
Mike Sherman flyttade till Wichita för fyra år sen. Gick ut Princeton -52.
-Jag gick ut Dartmouth -56. -Jag vet.
Låtsas inte som om ni inte kommer att runka av varann.
Sarah! Påminn mig att jag ska donera till Lincoln Center.
-Mr Phillips var väldigt övertygande. -Tack för er generositet.
-Doktorn kommer strax, mrs Robinson. -Det är mrs Francis.
-Pojkarna som förde hit er sa det. -Det var nog ett skämt.
Ursäkta oss, syster.
-Har er make möjlighet att komma? -Jag kan köra med brutet revben.
-Jag har inte så ont. -Det ser lite allvarligare ut än så.
-Hur allvarligt? -Ni kan ringa från receptionen.
Jag tänker stämma... Först ska jag kolla upp deras finansiering.
-Får en kvacksalvare skrämmas så? -Vad händer med bilen?
Min sekreterare får hämta den i morgon. Sen ringer jag Jim...
Jag ringer Rockys kontor istället.
-Jag vill åka hem, Henry. -Se på mig, raring.
Det kommer att ordna sig.
-God middag. -Vi har vårt bästa rum åt dig.
-Var det vevstaken tar det lite tid. -Det är vipparmen.
Man kan hyra veckovis för 37 dollar eller 6 dollar per dag.
Vi tar en natt i taget. Jag är optimist.
-Hej! -Det här är min fru Sharon.
Som i Sharon Motel. Det här är Donald från New York.
-Don. -Trevligt att ha dig här.
-Vet ni var man kan äta en bit? -Ett café ett par kilometer bort.
-Han har problem med bilen. -Jag har lagat stek.
-Du kan få upp lite rester. -Gör er inget besvär.
-Har ni några automater? -Du kan få både och.
Ge honom växel och låt Andy ta hans bagage.
Två tiocentare och en femcentare.
-Bland de godaste biffar jag har ätit. -Den flögs hit från Kansas.
-Är inte Wichita känt för boskap? -Jo, men jag såg inga cowboyhattar.
Ert företag är väldigt glamoröst. Ert rykte baseras på Hollywood.
-Vi valde våra spännande kunder. -Elizabeth Taylor och Danny Kaye?
-Vill ni träffa nån av dem? -Egentligen inte.
-Det är problemet, om ni nu har ett. -Annars skulle jag inte prata med er.
Företagschefer borde vara kärnverksamheten.
-Ska ni läsa utan glasögon? -Jag har kollat upp er, Duck har rätt.
Ni behöver en marknadsföringschef.
Nån som är bekväm med ledare som ser Learjet som ett verktyg-
-inte som nån extravagans för filmstjärnor och deras husdjur.
McCann skulle inte ens intressera sig om inte Duck hittar rätt man åt er.
Jag förstår inte. Talar ni för er byrå eller för egen sak?
-Vi är en och samma. -Inte jobbet.
Ni kan inte jobba för McCann och oss samtidigt.
Det är jag medveten om.
Men jag håller med. Jag sa till Duck att jag sökte en äkta New York-bo.
Rätt skolor, rätt familj.
Nån som kan få andra att känna att de är bland vänner.
Jag är smickrad, men Duck har visst lurat in mig i en jobbintervju.
Jag står fast vid min analys, men jag trivs bra där jag är.
Jag trodde inte han skulle ljuga för er. Men vi fick ju träffas.
Detsamma, det är alltid trevligt.
Vill ni ha konjak? Det är ju Duck som betalar.
Tyvärr har cancern spridit sig från lungan.
Det finns metastaser i skelettet och lymfknutarna i mediastinum.
-Jag förstår inte. -Den är väldigt långt framskriden.
Jag önskar att jag hade bättre nyheter.
Vad gör vi?
Jag rekommenderar en onkolog som kan stråla revbenet.
Och sedan en cancerspecialist. Hon kan ha upp till ett år kvar.
Men dessa behandlingar är vanligtvis bara palliativa.
Jag beklagar verkligen.
Ursäkta. Ni borde sätta upp skylten.
-Är du städerskan? -Och budpojken.
De visste inte att ni var här.
Wyatt ringde. Det var en bussning som de måste beställa från Tulsa.
-Då behöver jag en ny bok. -Det är rent i poolen nu.
Finns det nåt annat att göra här?
Football vid skolan på fredag. Kyrkan varje kväll.
Fairview har drive-in-bio, men ni har ju ingen bil.
-Var kan jag köpa en drink? -Det är lite invecklat.
Men jag ska nog kunna fixa fram en flaska.
-Det vore toppen. -Andy.
-Ska jag städa upp? -Don. Kanske i morgon.
Där är hon ju. Spring inte!
-Jag är på stationen. Kom ner hit. -Bara för att kasta dig under tåget.
-Kom igen. -Jag har bara en fråga.
-Jag hoppas jag fick skitjobbet. -Det fick du.
Jag är redan uppe i 100 000 om året. Förmåner och tillgång till privatjet.
Lunch i New York och hemma till middagen.
-Bra för jag bor här. Jag måste sluta. -Han vill äta lunch med fruarna.
Han ska bara intervjua dig och en till. Jag kan göra det till en kapplöpning.
-Hur många lögner går han på? -Du vill ju inte ha jobbet.
För det första har jag ingen fru och för det andra...
Jag har fyra år kvar hos McCann och en miljon som kräver min närvaro.
Det finns alltså ett pris?
-Du pratar med dig själv. -En middag.
Vill du inte ha honom som kund en dag? Det finns mycket att tjäna där.
Halv åtta på lördag. Frun är krasslig, men du ville inte missa honom.
Det finns två: Hy Epstein vill börja med en gång och han utför en studie.
Den andre... Jag kan inte läsa vad jag har skrivit.
Han är kirurg. Aggressiv, men finns i Bethesda.
Sluta borsta håret. Hur ska revbenet kunna läka?
-Mitt revben kommer inte att läka. -Du måste vakna upp ur chocken.
Du måste göra nåt. Vad skulle Rockerfeller ha gjort?
-Han skulle ha dött! -Vill du att barnen ska höra?
De får inte höra nåt förrän jag har beslutat vad jag ska säga till dem.
-Ska du hjälpa mig med det istället? -Nu är du vrång.
-Du har varit lyckosam hela livet. -Skrik inte åt mig.
Tack för böckerna.
-Tio dollar. -Jag gav dig tio dollar.
Den var svår att få tag på.
Jag betalar inte 20 dollar för whisky och några gamla böcker.
Du har ju pengar. Jag gick ända in till stan med mina plattfötter.
-Vill du ha? -Jag är indian och kan inte röra det.
-Vet föräldrarna om dina affärer? -De bor i Woodward.
-Det är min ensak hur jag blir rik. -Det är sant.
-Hur blev du rik? -Jag jobbade i reklambranschen.
-Reklamfilm på tv? -Massvis.
-Behöver du inte jobba mer? -"Längre."
Då så. Jag finns här.
Glöm inte pajen som Tammy har gjort.
-Ursäkta, men min tv dog. -Vi skaffar fram en ny.
Så fort den här kampen är avslutad.
-Så där. -Sen lossnar den igen.
Du var mig en kvick en.
-Lärde du dig skriva i armén? -Nej, kvällskurser.
-Var du i det militära? -Ja.
Veteraner som gillar att dricka träffas på lördag kväll.
-Min make skulle bli stormförtjust. -Varför frågade inte han?
Det kommer han att göra så fort han får en chans.
Han behöver nån ny att berätta sina historier för.
Vet du nåt nytt om min bil?
Wyatt tar överpris, men han får jobbet gjort. Nu hämtar vi tv:n.
Så du kan återgå till att slappna av.
Hallå?
-Hela pajen är till dig. -Gör mig sällskap.
Det var två pajer, men jag berättar inte vad som hände med den andra.
Jag har en tjänst att be dig. Jag kan ta henne över en helg nästa månad.
Vad då?
Middag med en potentiell kund och jag vill gärna att du följer med.
-Nej. Det är inte längre min plikt. -Du älskade ju det!
-Du ville sluta avtal före kaffet. -Jag slöt aldrig nåt.
-Jag försökte hålla mig vaken. -Du förstår vad jag gör.
-Det är det ingen annan som gör. -Jag vill inte agera ditt sällskap.
Okej. Men kanske för gamla goda tiders skull?
Jag är avundsjuk på din förmåga att se sentimentalt på det förflutna.
Det kan inte jag. Jag minns saker precis som de var.
Klockan är mycket. Jag vill släcka nu.
-God natt, då. -God natt.
För att du blev utsparkad från Brearley?
-Vad gör du här? -Ni får inte vara här inne.
-Kan du lämna oss ett ögonblick? -Javisst.
Kom och sätt dig.
Jag har allvarliga nyheter. Det är tråkiga nyheter.
Din mamma är sjuk. Hon har långt framskriden lungcancer.
Jag är hemskt ledsen.
-Jag måste ringa henne, -Hon vill inte att ni ska veta.
-Varför berättar du då? -Hon hoppades på mer tid.
Det ser mörkt ut, men det finns en chans.
-Det är ju bra. -Hon vill inte.
Jag vet inte om hon är envis, eller bara fåfäng.
Det ringer fortfarande i öronen, Henry. Jag förstår inte.
Jag bröt vårt förtroende för jag vill att du talar med henne.
Hon lyssnar på dig.
Jag vet inte vad jag skulle säga.
Det är okej att gråta, gumman.
Vad ska jag ta mig till?
-Hur verkar den? -Så gott som ny.
Då ska väl du ge dig av?
-Kan jag inte övertala dig att stanna? -Jag måste ge mig iväg.
Jag vet att du inte har bråttom. Du har ringt två samtal på sex dagar.
-Wyatt trodde du hade rymt. -Jag vet inte...
Vet du vad?
Jag bjuder på den här natten och en till om du lagar läskautomaten.
-Det vet jag inte om jag klarar. -Du hade rätt om bilen...
-...och Sharon sa att du var händig. -Kan inte de laga den?
De vill ge mig en ny, men jag gillar den här. Jag hämtar verktygen.
Hallå? Det luktar gott.
Jag har en överraskning med mig.
Betty.
-Vad gör du här? -Jag hamnade i trubbel igen.
-Vad gjorde du? -Jag vill inte prata om det.
-Ska vi börja äta? -Kom hit, Genie.
Jag tänker tala om det redan nu.
Vi kanske verkar som trevligt folk, men jag har inte varit helt ärlig.
Det här är en insamling till Al Bettendorf vars hus brann ner.
Köket. Det dyraste rummet i huset.
Vi har en burk.
Vi är främlingar, men maten är inkluderad och jag hämtar dricka.
40 dollar från Don!
-Grad och var tjänstgjorde du? -7:e infanteriet, Korea.
-Grad? -Löjtnant.
-Löjtnant, 7:e infanteriet i Korea. -Jäklar, vi borde betala honom!
Det blir fem dollar för svordomen.
Vad vill du ha att dricka?
Jag tar bara en räkcocktail.
Som mamma sa: "Så fet är du inte."
Jag har... Det har dykt upp en sak.
Efter att jag bjöd ut dig? Du klagar alltid på att vi aldrig ses.
Jag bjuder dig på middag och då har du andra planer?
Det blev väldigt kort varsel.
-Behöver du alibi måste du be mig. -Snälla?
Vad ville du prata om?
Får jag fråga en sak? Hur känner du igen en riktigt bra möjlighet?
Ibland har jag fel, men flickorna idag är inte blyga.
Nej, jag menar karriärsmässigt.
I bankvärlden tar man den utstakade vägen.
-Men ni gör väl riskvärderingar? -Jag varken säljer eller köper nåt.
Jag bara distribuerar och det är aldrig upp till mig.
Okej, glöm jobbet. Ikväll tar du en risk.
-Är du svartsjuk nu? -Din fru vet om det.
Det är inte hypotetiskt. Hon vet. Hur känns det nu när du vet det?
Judy har alltid gillat att andra kvinnor finner mig attraktiv.
-Ska jag bara stänga av? -Du ska inte agera.
Det har jag ju alltid gjort.
Men varför? Alltid på jakt efter nåt bättre eller nåt annat?
För pappa var likadan.
Ja, det var han verkligen.
En juvelerare tackade pappa en gång för att han köpt ett diamanthalsband.
Pappa blev arg och ångrade köpet. Han muttrade att mannen var indiskret.
Jag slog upp ordet.
Jag behövde inget detektivarbete. Jag såg hur kvinnorna såg på honom.
-Tror du verkligen hon vet? -Det känns bra först och sen inte.
-Jag måste ringa ett samtal. -Lyssna inte på mig.
Jag är strax tillbaka.
-Waynes pappa drev apoteket innan. -Han var dygden personifierad.
Han kom på oss med att röka, stjäla och svära.
Min fru gick i high school med de här huliganerna.
Jag bröt inga budord förrän jag åkte till Europa.
-Var du i Europa? -Don kämpade i Korea.
-Du behöver hörapparat också. -Han har ju inte sagt nåt.
Har ni presenterat honom för... - Jerry Fandango!
Kom hit!
Jerry tjänstgjorde i Korea. Du kanske känner igen honom.
-Vad vill ni, gamlingar? -Gerald Fanning, det här är...
Don var i Korea. Ni två kan prata gamla minnen.
-Jag vill inte prata om det. -Jerry Fanning, 34:e infanteriet.
Får jag se ditt ansikte?
När och var?
Innan de kallade det krig. Yalu-floden.
Jag var inte där förrän julen -53.
Då hade jag åkt hem. Slå dig ner.
Jag sitter där borta. Jag säger bara en sak om Korea: de kan behålla det.
-Gå härifrån! -Vad hände? Du kom aldrig.
In med dig.
-Jag sa aldrig att jag skulle gå. -Jo, och Mike och Charlene väntade...
-I en timme! -För guds skull, du är full.
-Du är ganska påfrestande just nu. -Jag är lycklig. Hör på mig nu.
Du har flyt. Vi brukade kallade det en trend.
Du vet, ett sånt där diagram där linjen går rakt upp!
-Jag vet inte vad du pratar om. -Mike ringde och var rätt sur.
Jag sa att du ville komma, men såg erbjudandet som en förolämpning.
Han ger dig allt: företagsbil och flyg, bonus och utväg ur McCann.
-Ska han ge mig en miljon dollar? -Han kommer nära med aktier.
McCann glömmer resten eftersom du hjälper dem.
-Learjet är småpotatis för dem. -Passagerarna är kunderna.
Hobart älskar de som flyger med dem. Varenda höjdare i Amerika.
Har du pratat med Jim Hobart?
-För 100 dollar får man hus i Wichita. -Du kommer att förstöra allt, fyllbult!
-Vem vinner basebolligan i år? -Inte vet jag.
Du! För du är osårbar, min vän.
God natt, Duck.
Jag har suttit i din sits. Det varar inte länge.
Så doktorn säger: "Ledsen, grabben, men din pitt har kallbrand."
"Vi måste amputera."
Då går han till japanska doktorn. "Goda nyheter! Inte amputera."
"Om tre dagar ramlar den av av sig själv."
Skål för Don. För hans generositet och att han kniper käft.
-Jag kan inte så många skämt. -Låt honom vara.
Don, här får man inte säga: "Jag vill inte prata om det."
-Det är därför jag aldrig gick med. -Hör på mig nu.
Du är bland vänner här. - Berätta för honom, Floyd.
-Floyd! -Vad är det?
-Berätta om Hürtgenskogen. -Ge mig nåt att dricka.
-Berätta historien först. -Fan också.
Vet du var den finns?
Den ligger på gränsen mellan Belgien och Tyskland.
Vi blev avskurna från de andra. Vi var tre stycken.
Vi var egentligen nio stycken från början.
Vi sprang rakt på ett gömställe kulsprutor.
Fyra tyskar satt där med händerna i luften och viftade med pappren.
De var utsvultna. - Det hoppade du över.
Vi var utsvultna och var på jakt efter krubb.
Vi kokade bark.
Vi var tre och de var fyra.
Och det bara fortsatte att snöa.
Ni gjorde det ni var tvungna att göra.
Vad gjorde ni?
Nån sa åt dem att börja gräva och sen åt vi upp dem.
En i taget.
Det tog några timmar.
En var så mager att han tappade byxorna när han försökte fly.
De har blå ögon allihop.
Man gör det man måste för att ta sig hem.
Jag dödade mitt befäl.
Vi blev beskjutna.
Det var bensin överallt.
Jag tappade min tändare...
...och han sprängdes i bitar.
Då fick jag åka hem.
Så går det till i krig.
Var är grabben? - Vi behöver en flaska hit!
Här borta! Här borta!
Få killen med spriten hit bort
För jänkarna kommer jänkarna kommer
Och trummorna hörs överallt
-Väckte jag dig? -Nej.
Henry borde inte ha skrämt dig så. Jag ville berätta det själv.
Han vet inte att du vägrar behandling för att du älskar tragedier.
Jag har lärt mig att tro på folk när de säger att det är över.
Jag vill inte säga det och då är det oftast sant.
-Henry sa att du hade ett år. -Hur skulle det året bli?
Jag är med dig. Jag tänker inte låta dig ge upp.
Jag vet.
Men jag såg på när min mor dog. Det vill jag inte utsätta dig för.
Se mig inte som nån som ger upp. Jag har fått kämpa för mycket i livet.
Därför vet jag när det är över. Det är ingen svaghet.
Det har varit en välsignelse.
Att veta när man ska gå vidare.
Det här är instruktioner.
-Öppna det direkt när jag är död. -Nej!
Hör på mig. Saker och ting händer fort när folk dör.
Henry kommer inte att klara av det.
Du åker tillbaka till skolan i morgon. Du får inte göra dina bröder oroliga.
Sov nu.
Vi vill ha våra pengar. Vi vet att du tog dem.
Släpp mig! - Vad är det som händer, Sharon?
Din bil är lagad och du borde ha åkt härifrån.
Jag vet inte vem du är, men du har fem sekunder på dig att ta fram pengarna.
Jag tog inte era pengar.
Du viftade med pengarna för du visste att du skulle få igen dem.
Jag menar allvar.
Tror du verkligen att jag behöver er växel?
Ge oss pengarna så får du tillbaka bilen.
-Den är säkert stulen. -Det visar sig nog.
-Herregud, vad står på? -Jag måste prata med dig.
Klockan är fyra på morgonen. Är allt som det ska?
-Du skrämmer mig. Vad är det? -Ingen fara, goda nyheter.
-Vad i hela världen står på? -Jag erbjöds ett jobb ikväll.
Dess ursprung är övernaturligt så fördelarna kanske också är det.
Jag vill att du och Tammy följer med mig.
Jag vill att vi flyttar till Wichita och blir en familj igen.
Jag avfärdar dig inte, Peter.
Det är med tanke på din blick just nu. Vi vet att saker inte kan bli ogjorda.
Vem påstår det? Vi är inte ens halvvägs genom livet.
Även om så är fallet har vi rätt till mer.
Av vad då?
Vi har rätt till något nytt.
Jag vill börja om.
Jag vet att det går. Jag är inte så korkad längre.
Jag vet att jag faktiskt kan förlora din kärlek.
Du förlorade den aldrig. Men jag låter dig aldrig såra mig igen.
Jag älskar dig också. Det har jag alltid gjort.
Jag har aldrig älskat nån annan. Aldrig.
Tror du att du kan komma och säga det som jag ville höra för två år sen?
-Och sen bara följa med dig? -Jag säger samma som för tio år sen.
Ja.
Wichita är vackert. Och välgörande.
Inte som New York eller Cos Cob.
Och vi har ett flygplan till vårt förfogande.
Vi kan åka när och vart vi vill. Som Montauk, till exempel.
Jag vill åka överallt med dig.
Säg ja med rösten, inte bara med ögonen.
Hur ska jag förklara det här för Tammy?
Säg att hennes födelsedagsönskan slog igenom.
Jag tänker gå nu. Och på lördag ska vi äta middag.
Alla tre.
Som om det var för första gången.
God morgon.
Den här bjuder vi på.
-Vill du veta vad jag sa till dem? -Jag agerade god medborgare.
Du vet inget om mig.
-Du tog pengarna och satte dit mig. -Jag vet inte vad du pratar om.
Du är en usel svindlare.
Skuld är det enda som skiljer dig från de där odjuren.
Jag känner ingen skuld. Han tände eld på sin egen kåk.
-Han förtjänade inte 500 dollar. -Ge mig pengarna och dra härifrån.
Jag kan inte sticka utan pengarna!
Du tror att du vet vad du gör, men det här är ett grovt brott.
Om du behåller dem måste du bli nån annan.
Och det är inte som man tror.
Det slutar aldrig väl.
Varför bryr du dig? Jag vet att du har pengar.
-Jag städade här utan att ta nåt. -Något.
Är stan är hemsk nu? Vänta tills du aldrig kan återvända.
-Får jag gå nu? -Hämta pengarna.
Jag tänker inte betala för rummet.
Kan du släppa av mig vid busshållplatsen?
Hoppa in.
-Jag går nu. -Vart ska du?
Jag har lektion.
-Varför gör du det? -Varför gjorde jag det från början?
"Kära Sally, jag vet att du är rädd och det blir många beslut att ta."
"Men du måste se till att jag begravs i familjegraven i West Laurel."
"Morbror William har detaljerna kring morfar Genes begravning."
"Jag har lagt med ett foto från republikanernas bal från 1968."
"Klänningen i blå chiffong är min favorit."
"Den hänger i en klädpåse i hallen bredvid minkpälsen."
"Var snäll och ge dem mitt läppstift och tala om hur jag har håret."
"Kan du visa dem fotografiet?"
"Jag oroade mig alltid för dig, Sally. Du gick alltid din egen väg."
"Nu vet jag att det är en bra egenskap."
"Jag vet att ditt liv kommer att bli ett äventyr."
"Jag älskar dig. Mamma."
-Ägarbeviset ligger i handskfacket. -Va?
Slösa inte bort det här.
Översättning: Karin Hagman www.ordiovision.com